Jeg er Dina,
Jeg vil ta vare på Reinsnes,,,
,,, for alltid,
Kom.
Skal jeg ikke bli med deg?
- Har du ikke lurt på det? - Hva da?
- Det er mai nå. - Ja.
Det betyr at...
... Jacob skulle ha gjort det da han lå for døden.
- Hvordan kan hun bære barnet hans? - Gud bevare meg vel...
Hva er det?
Å, Dina...
Det er en gutt...
Det er en gutt.
Hva gjør vi hvis ammen ikke kommer?
Vær så snill å prøve igjen. Han er sulten.
Hun har kommet.
Du har mistet barnet ditt, hva?
- Hvem var faren? - Han var ikke herfra.
Er det sant at han hadde kone og barn?
- Hvem sier det? - Folk.
Det spiller ingen rolle hvem faren var. Barnet er dødt.
Du har rett. Det spiller ingen rolle.
Jeg lurte på om...
Gutten?
Er han min?
Hallo, lille venn. Hallo, lille venn.
Hallo, bittelille venn.
- Han skal selvfølgelig hete Jacob. - Nei. Han skal hete Benjamin.
Benjamin?
Vi har aldri hatt noen i familien som het Benjamin.
Du kan skrike så mye du vil, men det blir som jeg sier.
- Det er et vakkert halsbånd, Dagny. - Takk.
- Det var mora mi sitt. - Ja.
- Ja, men nå er det Dagnys. - Det er mora mi sitt.
Nei, det er ikke til å bære. Jeg er ikke noen tyv.
Ta det! Ta det, for guds skyld.
Dagny...
Dagny, min kjære.
Faen ta deg.
Er du sulten?
Benjamin vokste opp,
Stina og Tomas tok seg av han,
- Er det bra nok, Tomas? - Lengre strøk, Benjamin.
Benjamin var heldig,
Han var ikke alene,
Lorch?
Lorch er død.
Han har sendt deg celloen sin. Og...
... et brev.
""Kjære Dina, Når du leser dette er jeg død, ""
- Hvordan går det med deg, Dina? - ""Behandler livet deg godt?""
- Behandler livet deg godt? - ""Og har du funnet kjærligheten?""
""Lov meg at du gjør det, ""
""At du omfavner livet,,,
,,, og ikke døden, ""
""Og finner en mann som kan hjelpe deg med å leve i en verden -
- hvor det ikke er spøkelser, ""
""Sørg for ikke å bli ensom som jeg har vært, ""
""For jeg har bare én venn, ""
""Døden, ""
""Han ligger her ved siden av meg i senga, Tro til det siste, ""
""Og den kalde ånden hans gir meg tårer i øynene, ""
""Dina,,, ""
""Spill for meg, ""
""Lorch, ""
La meg prøve.
Det brenner!
Hent flere bøtter!
Hent mer vann !
Dagen brant,
Og dagen ville aldri bli den samme igjen,
Tida stod stille, og,,,
,,, jeg kjente stillheten,
Hva holder dere på med? Hent bøtter og lag en kjede.
Så ropte en med fremmed stemme,
En fremmed hadde kommet med ""Prins Gustav"",
Leo,
Leo Zljukovskilj,
Lukter ikke som en sjømann,
Og så leser han russisk poesi,
Gå din vei, Jacob.
Faen ta deg. La meg være i fred.
Prisene er mye lavere i Russland, er de ikke?
Jo. Dere kunne lære mye av russiske handelsfolk.
Det er bare én måte å handle på i Russland.
Uansett om det handles med mennesker eller saltfisk.
Folk jobber som slaver. lngen kan slå prisene våre.
Her i landet er det ikke tillatt å handle med mennesker.
Det er synd.
Det er nok derfor dere vil overleve -
- mens deres kjære venner i Russland ikke gjør det.
Fru Grønelv.
Bli sittende.
Du er vel ikke en av de forbannete revolusjonære -
- som vil stjele all eiendom og overdra den til pøbelen?
Eiendom er tyveri.
- Liker du å provosere? - Jeg er bare en mann av mi tid.
Jeg er den første i min generasjon, akkurat som du er den siste i din.
Neimen... Så heldig for oss gamle knarker -
- at vi får spise middag med selveste framtida.
Jeg kan ikke forestille meg en vakrere representant -
- for fortida enn deg, fru Grønelv.
De fordømte anarkistene sprer sykdommen sin over hele Europa.
Faen ta dem.
Hvem sier at pøbelen ønsker å ha noe de skulle ha sagt?
Kom hit, unge kvinne.
- Hva heter du? - Kristin, hr.
Kristin, hva mener du om den politiske utviklinga i Frankrike?
Ville du ha glede av å få innflytelse på tingenes tilstand?
Der ser dere. De aner ikke hva som foregår.
Bli med meg utenfor, så skal jeg fortelle deg hva som går an.
Så, så, hr. Zjukovskij.
Drikk cognacen din.
Forsvinn! Og vis deg aldri her igjen.
Sånn? ingen flere slagsmål i kveld.
Hvorfor ser dere så alvorlige ut?
La oss danse.
Min russiske venn...
La oss ta en dram.
Hvem er du?
En forbannet anarkist?
En anarkist?
Enhver er seg selv nærmest her i livet, -
- og du er ikke annerledes. Du lurer ikke meg, hr. anarkist.
Og du er fra Russland.
Jeg skal til Amerika.
Jeg har ikke tenkt å råtne opp her resten av mitt liv.
Skål for Amerika.
- Skål for Amerika. - Skål for Amerika!
Du vil trenge mye penger.
Jeg vil vise deg noe.
Kom.
- Har alle gått til sengs? - Å, der er du.
- Jeg har renset frakken din. - Takk. Det var snilt av deg.
Jeg er ikke kjent for å være snill.
- Da har jeg vært heldig i kveld. - Hva gjør du, Leo Zjukovskij?
- Jeg har et kall. - Og hva er det?
- Det kan jeg ikke snakke om. - Er det så farlig?
Jeg ser du leser Pusjkin.
Hvorfor har du streket under noen ord med rødt?
Leser du russisk?
- Skriver du poesi selv? - Nei.
Nei. Poeter er noen følsomme sjeler.
Og det er ikke du?
Jeg har gått i den fella før. Som Pusjkin.
Han ble drept i en duell. En kamp om en kvinne.
- Hvor ble han truffet? - I magen.
Et dårlig sted. Kanskje Pusjkin skulle ha sendt deg i sitt sted.
Du går jo tross alt rundt med en pistol i veska.
Du ser ut til å ta all denne snakken om lidelse og død veldig bra.
- Jeg lar meg ikke skremme så lett. - lkke engang av døden?
Nei, ikke engang av den.
Er du klar over at vi har møttes før?
I Bergen. Jeg så deg i Bergen.
Det er kodete beskjeder.
Det ser jeg.
Hvorfor er du her... hr. Zjukovskij?
Jeg kurtiserer deg, Dina Grønelv.
Kommer du tilbake?
Se på meg.
Stina?
Hva er det?
Jeg er med barn.
Med hvem?
- Det er løgn. - Jaså?
Hun er gravid, og barnet ble neppe plantet der av Den Hellige Ånd.
Det var vel her inne du voldtok henne.
Hvem tror du at du er som kommer inn her på kontoret mitt?
Hvem er faren til barnet ditt?
Herregud, hun har gjort det før.
- Hun lyver. - Du kan velge selv, Niels.
Enten gifter du deg med Stina, eller så drar du fra Reinsnes.
Jeg kan ikke gifte meg med ei sånn jente.
Vil du fortsatt dra til Amerika? En sånn reise er ikke billig.
Man har vel lov til å drømme.
- Eller kanskje du har penger? - Nei, jeg har ikke det.
- Gå nå. - Hva?
Jeg skal gå igjennom de siste regnskapene dine.
- Nå? - Ut!
Ut!
- Hvor kommer alle pengene fra? - Sett dem i banken.
En tredjedel til Stina, en tredjedel til Benjamin og en tredjedel til meg.
- Så mye penger til den lille sjuska? - Du er alltid rask til å dømme.
Nå dømmer du henne like raskt som du dømte meg.
- Når har jeg dømt deg? - Da jeg drepte mor.
Du sier de merkeligste ting.
Når hun har det vondt, skriker hun.
- Hører du henne fortsatt? - Ja. Jeg hører henne.
Jeg hører henne hver eneste dag.
Vil du aldri slutte å hate meg?
Si sannheten, far.
Si hva du føler.
Hva jeg føler?
Jeg føler...
... ingenting!
Hvor lenge blir du denne gangen, hr. Zjukovskij?
Jeg drar videre i morgen. Jeg har et ærend i Trondheim.
Hvorfor må du dra så fort?
Jeg skal hente en tukthusfange og følge han til Bergen.
- En tukthusfange? - Så du reiser med tukthusfanger?
Det høres spennende ut.
Ja, det er lærerikt.
Er det lærerikt å være sammen med tukthusfanger?
De lærer meg et og annet om meg selv.
De lærer han noe. Han blir opplyst.
- Og hva er så det? - Unnskyld?
Du sa at straffangene lærte deg noe om deg selv.
At det man gjør ikke alltid viser hvem man er.
Dra?
Leo får ikke dra,
Mamma har gitt oss sin velsignelse, Vi har en pakt,
Hvem vet hvilke synder fru Grønelv eller du selv har begått tidligere?
Hvem kan si seg fri for å ha en forbrytelse på samvittigheten?
Nei, mamma,
Jeg har levd lenge nok blant de døde,
Leos hud er varm,
Du må ikke ta han med over i vår verden,
Hvor skal du bo i Bergen?
Jeg får losji i tinghuset.
God kveld.
Niels forlater oss også snart.
Hvor skal du, Niels?
Til Amerika... hvis han har råd.
Stina.
Stina!
Jeg har tenkt på det.
Skal vi ikke gifte oss?
Hva sier du?
Si noe. Herren din ber deg om å ekte han.
Herren din befaler deg...
Befaler deg å ekte han!
Takk.
Nei.
Nei?
Herren din...
... ber deg om å ekte han.
Nei...
Nei. Nei, nei, nei, nei!
Nei?
- Elsker du noen, Leo Zjukovskij? - Jeg gjorde det engang.
Da jeg var ung, men hun døde.
Ser du henne fortsatt?
Jeg har ikke stevnemøter med døden.
Jeg lar de døde bry seg om de døde.
Vet du at jeg drepte mora mi?
Hun har det bra. Vi klarer oss ikke uten hverandre.
- Jeg vet det. - Gjør du?
Jeg kjenner dødens nærhet hver gang jeg besøker Reinsnes.
- Ser du henne? - Ja.
Gjør du?
Hun går mot oss.
Hun har aldri bevegd seg sånn før.
- Kristin? - Unnskyld, frue.
Du må komme med en gang.
Leo, hvor er du?
Barnet ditt vokser inne i meg,
Jeg kjenner ingen fine ord om kljærlighet,
De visner som blomster når jeg prøver å plukke dem,
Men alt jeg gjerne vil si -
- er flettet inn i Pusljkins dikt,
Leo, før du kom fryktet ljeg ikke døden,
Men nå har du gitt meg ordene, -
- og du kan ikke la meg være alene om å holde dem varme,
Jeg vil være kallet ditt,
- Det kan du ikke mene. - Det er en flott ordning.
Stina er alene, du er alene og barnet hennes trenger en far.
- Det gjør Benjamin også. - Du lever i en drøm, Tomas.
- Du liker ikke at jeg ser i din retning. - Det fører ikke til noe.
Jeg kan ikke fordra det! Jobb videre.
Hva ønsker fruen? Ditt ord er jo lov for meg.
Skal jeg ta fruen forfra eller bakfra?
- Tørk det av. - Det kan du gjøre selv.
Det er din feil.
Jeg er lei av beskyldningene dine.
Niels hadde vel en grunn til å henge seg.
- Merkelig hvordan folk dør rundt deg. - Vi har ikke mer å snakke om.
Har du hørt noe fra den gode vennen din, russeren?
Hva het han? Sjuko... Zjukovskij eller noe sånt.
- Hva har du hørt? - Det viser seg at han var en spion.
Han var anarkist, så nå sitter han og råtner bak lås og slå i Bergen, -
- anklagd for å ha konspirert mot kongen.
En anarkist midt iblant oss...
Ja, han holdt oss alle for narr.
En eller annen idiot...
... trodde faktisk på at han jobbet for tinghuset i Bergen, -
- og sendte han ei bok full av kodete beskjeder.
Det var det som felte han.
- Hva vil skje med han? - Han blir hengt selvfølgelig.
Dina!
Jeg hater deg ikke. Jeg er faren din. Jeg elsker deg.
- Du må bli her! - Nei.
Hvis du drar er jeg ikke her når du kommer tilbake.
- Hvor er du da? - Kanskje jeg er død.
- Da får du et kort liv. - Det gir jeg blaffen i.
- ingen gir blaffen i sitt eget liv. - Jo, jeg gjør det.
Og jeg kommer tilbake som et gjenferd.
Det får jeg da håpe.
Så du ikke forsvinner helt for meg.
Du har sendt boka til hr. Zjukovskij -
- og har derfor gjort deg skyldig i høyforræderi.
Det er ingen kodete beskjeder i den boka.
- lkke det? - lkke sånne som du snakker om.
Det var en lek hr. Zjukovskij og jeg moret oss med.
Det var ikke det han sa til oss. Han har ikke nevnt deg med et ord.
Er ikke det merkelig hvis det bare er snakk om en lek -
- og mannen står i fare for å bli hengt?
Hr. Zjukovskij er et nobelt menneske. Han ville bare holde meg utenfor.
Det gikk visst ikke så bra. Så du var med på å lage disse kodene?
Hvorfor overdra et hemmelig dokument til den øvrigheten -
- som nå vil dømme oss til døden for det?
Fru Grønelv... Er du forelsket i denne mannen?
Jeg kan ikke se at det angår deg.
Det angår meg -
- hvis jeg kaster bort tida på elskovssyke kvinner.
- Leo Zjukovskij er en kjær venn. - Det lå et brev i boka.
Et brev som utelukkende bestod av tall.
Men tydet på den rette måten utgjorde det en beskjed.
Ja. Det er en beskjed.
Hvis du kan være så vennlig...
""Min kjæreste Leo, Pusjkin skrev:". "
""Jeg elsker deg, selv om jeg raser mot meg selv -
- over denne besettelsen.""
""Mens jeg kommer med denne skamfulle tilståelsen -
- ligger jeg ulykkelig for dine føtter""
""Leo, jeg har denne forferdelige drømmen om -
- at du bærer Pusjkins pistol""
""Mens jeg står alene igjen""
""Barnet ditt vokser inne i meg""
""Fine ord om kjærlighet visner som blomster når jeg vil plukke dem""
""Leo, før du kom fryktet jeg ikke døden""
""Men nå vil jeg være hos deg. Jeg vil være kallet ditt""
Hvorfor skrev du ikke bare under som ""Den elskovssyke enken""?
Får jeg besøke han?
Zjukovskij? Du har besøk.
Leo?
- Leo... - Dina.
Jeg har forklart at det bare var en lek.
De har begynt å tvile, og da kan de ikke dømme deg.
Det dreier seg ikke bare om boka og kodene.
Jeg vet ingenting om deg.
Hvem er du?
Jeg er ingen, Dina.
Jeg er ingen. Jeg er kallet mitt.
Jeg kan ikke gifte meg...
... med en mann som ikke finnes.
- Skal vi gifte oss? - Ja.
Fengselspresten forretter neppe andre seremonier enn den siste oljen.
- Det må ikke skje. - Har du begynt å frykte døden?
Jeg vil leve sammen med deg, Leo.
Tida er ute, frue.
Gi meg hånda di.
- Det er noe jeg ikke har fortalt. - Tida er ute, sa jeg. Beklager.
Bare et øyeblikk.
lkke rør meg!
Nei! Nei! Nei!
- Dina! - Ti stille!
Hva pokker gjør du, ditt svin?
Anders!
Herregud...
Herregud.
De dør alle sammen.
Og de som ikke dør...
... dreper jeg.
Å, Dina...
Hvordan har du det?
Har du hørt noe?
Jeg har forhørt meg overalt fra Bergen til Kirkenes.
lngen har sett han siden han ble løslatt.
Nei, Anders.
Benjamin og jeg var alene, Vi to sammen,
Snu mot vinden. Se på seilet.
Jeg lærte han å seile fort,
Fort nok til å seile fra ""Prins Gustav"",
Men det var for fort,
Benjamin !
Mamma? Mamma!
Nå er det slutt,
Jeg dør,
Mamma kaller,
Gjør det lett for deg selv, Dina,
La denne verdens sorger og bekymringer forlate deg,
Leo...
Prøv å hvile litt.
Blir du?
- Jeg drepte deg nesten. - Jeg tilgir deg.
Gjør du virkelig det?
Ja.
Ja, det gjør jeg.
Jeg tilgir deg.
Elskling...
Leo,,,
Jeg kjenner ingen fine ord om kjærlighet, De visner som blomster,
Jeg har ikke stevnemøter med døden,
Jeg lar de døde bry seg om de døde,
,,, flettet inn i Pusjkins dikt,
Vi har alle våre hemmeligheter,
Leo,,, Før du kom fryktet ljeg ikke døden,
- Jeg vil være kallet ditt, - Jeg er kallet mitt,
- Hva gjør du? - Vet du hvor pengene er?
Var det derfor du kom tilbake? Fordi du trengte penger?
Tror du at du bare kan komme hit, så frøene dine og stikke av igjen?
Så frøene mine? Tusenvis av mennesker sulter, -
- og så står vi her og snakker om ditt knuste hjerte.
- Hva gjør du? - Du kjenner meg ikke.
Hvis dette er et frieri, er det en elendig måte å gjøre det på.
lngen får forlate meg igjen.
Jeg kan ikke bli her og henge i skjørtene på deg.
Da er jeg glad barnet ditt blødde bort.
Hva? Hvilket barn?
Du får ikke forlate meg.
Nei!
Jeg er Dina,
Som ser min elskede flyte bort,
Skal ljeg alltid være dømt til dette?
Jeg er moras øye som ser barnet, -
- som ser meg selv,
Jeg er Dina, som ser,